NAZISTERNE
En advarsel fra historien
Gemt i en skov i det østlige Polen, nær grænsen til Rusland -
- ligger resterne af en betonby.
I tre år under anden verdenskrig var den hjemsted for -
- en af historiens mest kendte personer.
En mand, som sagde at han og hans nation ville skabe et rige -
- som ville overleve alle andre.
Her i Ulveskansen, hans hovedkvarter i Rastenburgs skove -
- i det som tilhørte Østpreussen, tog A dolf Hitler beslutninger, -
- som formede anden verdenskrig.
Resultatet var ødelæggelse og lidelse af en hidtil uset slags.
55 millioner mennesker døde i anden verdenskrig.
Tyskerne tog 5 millioner russiske krigsfanger.
Kun 2 millioner overlevede.
Og under krigen godkendte Hitler et helt unikt handlingsprogram:
Udryddelsen af et helt folk.
Alt dette var muligt fordi at nazisterne styrede Tyskland.
Hvordan kunne en kultiveret nation midt i Europa lade en sådan mand -
- og hans nazistparti tage magten?
Fremtrædende nazister forklarer fremgangen -
- med de overmenneskelige egenskaber, som A dolf Hitler besad.
De sande årsager til nazisternes vej til magten er ikke så enkle -
- men meget mere urovækkende.
HJULPET TIL MAGTEN
Nazismen, som skulle skabe anden verdenskrig-
- fødtes gennem første verdenskrig.
Den 11. november 19 18, til de tyske frontlinjetroppers overraskelse, -
- sluttede krigen pludseligt.
Selvfølgelig blev vi vrede.
Tysk soldat i første verdenskrig
Frontlinjetropperne følte sig ikke besejrede -
og vi undrede os over hvorfor våbenstilstanden kom så hurtigt -
og hvorfor vi måtte forlade vores stillinger med en sådan hast.
For vi var jo stadig på fjendeterritorium.
Mange af disse tyske soldater følte sig forrådte.
De mente at fronttropperne og de to millioner døde tyskere -
- var forrådt af marxister og jøder, der skabte uenighed i Tyskland.
Da disse soldater vendte hjem til det nydemokratiske Tyskland -
- tog de bitterheden med sig.
Den skulle vokse og blomstre i nazismen i det sydlige Tyskland...
... i Bayern.
Bayern er et smukt område som er kendt for lederhosen og ølstuer -
- men i slutningen af første verdenskrig, her i Tysklands hjerte -
- var der forhold, som skulle skabe en revolution.
Efter krigen fortsatte de allieredes blokade, og de hjemvendte tropper -
- blev chokeret over hvor meget deres familier stadig led.
Millioner af tyskere sultede, og tusinder døde af tuberkulose -
- og influenza.
Politiken var polariseret.
Krisen tvang både konservative og socialister til at blive radikale.
Kaoset i Tyskland i foråret 19 19 og urolighederne i München -
- fik venstrekræfter til at overtage byen og skabte en Räterepublik.
Dette kulminerede i april 19 19 med Münchens rådsrepublik.
Man forsøgte at skabe et styre efter Sovjetmodellen, kun 18 måneder -
- efter bolsjeviksejren i Sovjetunionen.
Regeringstropper blev sendt ind for at knuse oprøret.
Over 500 mennesker blev dræbt.
Soldaterne fik hjælp af det højre- orienterede Freikorps, eller frikorps.
I München kunne frikorpset skyde rådsrepublikmedlemmer uden videre.
Frikorpsmedlemmer, som Fridolin Von Spaun, stod bag den brutalitet-
- som man underkuede de kommunistiske revolutionære med.
Frikorpsmedlem 1919-1923
Jeg syntes at det var rigtigt. De ville skabe kaos i Tyskland.
Jeg mente at det måtte bekæmpes, og det var lige hvad jeg gjorde.
Eugene Levinés far var rådsrepublikkens kommunistleder.
Han blev henrettet i juni 19 19.
Min mor fortalte at han var meget modig da han mødte døden.
Han råbte faktisk:
"Længe leve verdensrevolutionen."
Jeg indså at hæderlige personer skulle dø før eller senere.
Enten på barrikaderne eller henrettes mod en væg.
Eugene Levinés far var jøde...
... og højrefløjens antisemitiske fordomme blev næret af -
- at hovedparten af rådsrepublikkens ledere var jøder.
I Tyskland vandt opfattelsen om at bolsjevisme og jødedom -
er stort set det samme frem.
Det var naturligt at en der spredtes en generel antijødisk stemning.
For frikorpsene der fejrede i München efter rådsrepublikkens fald, -
- var jøderne gode syndebukke for alt, der var forkert i landet.
Frikorpsene blev støttet af officerer i den regulære hær -
- såsom kaptajn Ernst Röhm, en mand med en enkel filosofi.
"Eftersom jeg er umoden og ond -"
"- lokkes jeg mere af krig og uroligheder end ro og orden."
I München var Röhm dybt involveret i højrefløjens voldsomme politik -
- og 19 19 gik han med i det lille tyske arbejderparti-
- hvor han mødte en 30-årig veteran fra første verdenskrig: Adolf Hitler.
Han delte hadet til kommunister og jøder med Röhm.
Hitler gik også med i arbejderpartiet i 19 19, som medlem 555 -
- men han var egentlig medlem 55, da partiet begyndte at tælle -
- fra 500 for at det skulle se ud som man havde flere medlemmer.
Som tusinder af andre ekssoldater i München var Hitler arbejdsløs.
Men nu opdagede han sin evne til at kanalisere sit had -
- og sin vrede over hvordan krigen var sluttet gennem kraftfulde taler.
Medlem af nazistpartiet 1921-1945
For at være helt ærlig, da jeg stod ansigt til ansigt med Hitler -
var jeg ikke særligt henrykt over ham og hans moustache.
Men han kunne gøre mig entusiastisk gennem kraften i sine taler.
Han overbeviste både mig, og alle andre.
Hitler talte gang på gang om det uretfærdige i Versailles-traktaten, -
- som blev underskrevet i slutningen af første verdenskrig.
Tyskland mistede store landområder -
- og måtte betale krigsskadeserstatning til sejrherrerne.
I starten af 1920'erne blev inflationen umulig at kontrollere.
En gang betalte jeg fire milliarder mark for en pølse med brød.
Det var et virkeligt sammenbrud.
Folk sagde, "det kan ikke fortsætte sådan", og så begyndte debatten -
om at man behøvede en stærk leder.
Man råbte højere efter en stærk leder, for demokratiet hjalp ikke.
I 1921 var Hitler blevet leder for det lille tyske arbejderparti, -
- som nu hed nationalsocialistisk arbejderparti, eller nazisterne.
Det var et af mange højrepartier i München, og alle sagde det samme.
Versailles-traktaten var forbryderisk og jøderne stod bag det.
Men Hitlers dynamiske kraft og hans kompromisløse taler -
- begyndte at lokke fremtrædende bayrere til det nye nazistparti.
1922 gik et flyveres fra første verdenskrig med i nazistpartiet.
Han fik Pour le Mérite for heltemod og ledede Richthofendivisionen:
Hermann Göring.
"Jeg gik med i partiet fordi at det var revolutionært, ikke pga. ideologien."
Nazistpartiet begyndte at lokke folk i de bayerske landområder.
En landbrugsstudent, som ville være kyllingefarmer, kunne i nazismen -
- udtrykke sin besættelse af relationen mellem tysk blod og jord.
"Den, der ejer sin jord, giver det tyske folk styrke og karakter."
"Kujoner fødes i byer og helte på landet."
Det var Heinrich Himmlers ord.
Kyllingefarmer og senere leder af SS.
I januar 1923 udnyttede nazisterne det mishag-
- som den franske okkupation af Ruhr skabte.
Franske tropper kom for at inddrive krigsskadeserstatningen.
Der var offentlige chikanerier.
Der herskede udbredt hungersnød, elendighed og fattigdom.
Det, der virkelig påvirkede os var ydmygelsen.
Beboer fra Ruhr 1923
Franskmændene styrede med jernhånd.
Kunne de ikke lide at man gik på fortovet kom de med deres ridepiske -
og man blev tvunget til at gå på vejen.
De ville måske bare have hævn.
I München 1923, i den krisstemning som rådede pga. Ruhrokkupationen -
- skred nazisterne til værket.
Hitler stod på scenen i Bürgerbräu Keller den 8. november -
- og afbrød et højrepolitisk møde.
Han opfordrede til en national revolution, som kunne styrte -
- venstreregeringen i Berlin.
Næste dag gik nazisterne og andre højre-partier gennem München -
- for at vinde støtte.
De blev stoppet af politiet ved krigs- monumentet ved Feldherrenhalle.
Nazisterne håbede at hæren og politiet-
- ville marchere med dem mod Berlin.
Vi holdt ud blandt marchdeltagerne.
Vi svingede ind på Maximilian Strasse -
og da jeg kom til hjørnet hørte vi skud.
Politiet stod ikke bag dem. Skyderiet brød ud -
- og Hitler flygtede derfra.
4 betjente og 16 nazister blev dræbt.
De har allerede spurgt hvad jeg følte.
Det var de første politiske følelser jeg havde haft.
At ting kunne gå galt -
var i sig selv hårdt for mig og mine kammerater.
At en sådan ting kunne ske.
Hitler og de andre kupledere blev stillet for retten i starten af 1924.
Retssagen blev en mediestorm og det krævede billet at komme ind.
Under kuppet havde nazisterne ikke kun dræbt fire betjente.
De havde også begået et bankrøveri. En trodsig Hitler sagde:
"I kan dømme os skyldige -"
"- men gudinden i historiens evige domstol vil, med et smil -"
"- rive anklagerens beskyldninger og rettens dom i stykker -"
"- for hun frikender os."
Hitler blev kendt for denne dristighed, men det var et spil.
Han vidste at dommeren ville være eftergiven mod ham.
Almenheden vidste ikke Hitler havde stået for en bayersk domstol før.
To år tidligere, i Löwenbräukeller -
- afbrød Hitlers nazistbøller et venstremøde, -
- trak taleren ned fra scenen og mishandlede ham.
Næsten alle dokumenter vedrørende retssagen brændes af nazisterne.
Men et eller to fra denne tidligere retssag overlevede.
De afslører sandheder som nazisterne ville skjule.
Hitler fik den mindst mulige straf: Tre måneder i fængsel.
Men dommeren skrev også> til appeldomstolen -
- for at få dem til at afkorte Hitlers straf yderligere.
Det førte til at Hitler kun sad en måned i fængsel.
Dommeren i Hitlers første retssag hed Georg Neithardt.
Det var den samme dommer, som ledte kupretssagen.
Hitler forstod at retten ville være eftergivende, hvilket den var.
Hitler forsøgte starte en revolution, ansporede til mord -
- og hans tilhængere røvede en bank, hvilket han fik 9 måneder for.
Men i 1924 syntes nazistpartiet at have mistet sin betydning.
I midten af 1920'erne havde den tyske økonomi kommet sig.
Man løste erstatningsproblemet ved at låne penge af USA -
- for at kunne betale erstatning til Frankrig og Storbritannien.
Den glade tid blev finansieret gennem kortfristede kreditter.
En del tyskere tog afstand fra det de kaldte "Weimardekadensen".
De gik med i ikke-politiske grupper som f. eks. Wandervogel -
- som ville vende tilbage til en ældre og enklere levevis.
Wandervogel-bevægelsen Midten af 20'erne.
Det var en følelse af tilhørighed som byggede på Wandervogels idéer.
Man kan sige at vi protesterede mod borgerverdenen.
For os var det herlige tider.
Et lille politisk parti ville drage nytte af længslen efter gamle værdier.
Vejen fra disse ungdomsbevægelser til nazistbevægelsen var ikke svær.
Vi havde små telte, vi lavede lejrbål -
og om aftenen sad vi om lejrbålet og sang sange.
Det fortsatte så i Hitlerjugend.
Vi havde solhvervsfest og den slags.
Og det var en gruppe af mennesker, som sagde, "Tyskland først".
Sloganet var "Tyskland vågn op!".
I midten af 1920'erne var nazistpartiet lille men radikalt.
Ifølge partiprogrammet skulle tyske jøder -
- fratages sit statsborgerskab, og sågar udvises af landet.
Men at fordømme en uskyldig gruppe mennesker -
- og kræve at de skulle drives væk fra alt offentligt liv -
- er ud fra en moralsk synsvinkel virkelig modbydeligt.
Ja, hvis det var sådan at de var uskyldige så er det helt rigtigt.
Sådan skulle man ikke gøre.
Men jeg må vende tilbage til at vi så det som verdensjødedom.
Den ville skaffe sig magt og overtage verdenen.
På grund af den propaganda -
kan man forstå hvorfor man ville drive dem væk fra det offentlige liv.
Fantasien om en jødisk verdenskonspiration blev præket-
- og troet på af nazisterne.
Ved siden antisemitismen var troen på at vold var en nødvendig del -
- af den politiske proces.
Partiet havde en paramilitær del, de brunklædte stormtropper, -
- som skulle beskytte nazistmøderne, skræmme de andre partier -
- og skaffe partiet mere støtte.
Stormtroppemedlem 1928-1945
Jeg gik gladelig med. Der var intet alternativ.
Det var spændende -
for ens familie ville ikke have at man marcherede rundt i en brun skjorte.
Vi marcherede både på søndage og på lørdage.
Vi marcherede bagved hagekorsflag gennem byerne.
Når det ikke var arbejdstid, så var der intet udover stormtropperne.
I spidsen for det lille parti gik manden som nu kaldtes Führeren:
Adolf Hitler.
Som nazistpartiet nu udviklede sig om Hitler, skulle det også være -
- da nazisterne styrede i Europa, og det var en mærkelig struktur.
Disse billeder af partiofficerer fra 20'erne ser ret organiserede ud -
- men partiets administration var kaotisk.
Hitler afskyede komiteer og at mægle mellem rivaler.
Führeren var uorganiseret og ofte forsinket.
En fremtrædende nazist, Gottfried Feder, klagede til Hitler:
"Jeg mener at Deres tidshåndtering skader hele bevægelsen."
Men partiet fungerede.
Hitler troede stærkt på den naturlige udvælgelse - junglens lov.
"Mennesker driver hinanden væk -"
"- og man indser at til sidst sejrer altid den stærkere."
"Den stærkere gør sin vilje gældende. Det er naturens lov."
Hitlers besættelse af "de stærkestes overlevelse" indebar at da et-
- partimedlem i 1925 bad om at blive leder af en lokalafdeling -
- fik han dette svar af en af Hitlers nærmeste mænd:
"Hitler mener ikke at det er partiets ledelse, der skal udnævne ledere."
"Du skriver at næsten alle lokale medlemmer har tillid til dig -"
"- så hvorfor overtager du så ikke det lokale lederskab?"
Men nu, syv år efter at Hitler blev leder, gik det skidt for partiet.
Trods partimedlemmernes entusiasme fik nazisterne ikke magt.
I valget i 1928 fik nazisterne kun 2, 6% af stemmerne.
Mere end 97% af de tyske vælgere forkastede dem og deres ledere.
Han begyndte at tale, og jeg fattede straks modvilje imod ham.
Jeg vidste ikke hvad han senere skulle blive til.
Jeg syntes at han var ganske komisk med sin dumme lille moustache.
Han havde en raspende stemme og et mærkeligt udseende.
Han råbte så meget. Han råbte i det lille lokale...
... og det han sagde var faktisk meget naivt.
Jeg troede ikke at han var helt normal.
Jeg syntes at han var sørgelig.
Ifølge denne hemmelige regerings- rapport fra tiden før valget i 1928 -
- har nazistpartiet "ingen mærkbar indvirkning på de store masser".
Nazisterne var et lille yderparti- næsten en spøg.
Kun fire år og otte måneder senere var Hitler Tysklands rigskansler.
Nazisterne fik nemlig hjælp af omstændighederne.
Tyskland led. En pludselig nedgang i landbrugspriserne -
- førte til fattigdom på landet, og siden indledte Wall Street krakket-
- en global lavkonjunktur.
Amerikanerne krævede lånene tilbage.
Tysk arbejdsløshed steg til 5,5 millioner i 1931.
På den tid stod vores arbejdsløse hver fredag -
i lange køer udenfor arbejdsløshedskontorerne -
og der fik de fem mark.
Det var en helt ny situation.
Der var mange, som ikke engang havde råd til at købe mad.
Tysk kommunistungdom 1926-1934
Det var en elendig tilværelse.
Folk gik omkring med en ske i lommen til frokosten -
så de kunne få et måltid i bytte for et rationeringsmærke.
Det var frygteligt.
Arbejdsløse havde det svært i det hårdt økonomisk ramte Tyskland.
Og når det virkede som om det ikke kunne blive værre, blev det lige det.
De fem største banker kollapsede i 1931.
Godt 20000 tyske firmaer gik ned. Nu led middelklassen.
Nu steg nazisternes stemmetal. Deres linje var den samme:
Jøder skulle nægtes statsborgerskab, -
- marxismen knuses og Tyskland genfødes.
Deres budskab var ikke ændret, men flere var villige til at lytte.
Folk som ikke engang havde set eller hørt Hitler stemte nu på nazisterne.
I Neidenburg i Østpreussen fik nazisterne 1928 2, 3% af stemmerne.
I 1930 var det tal 25, 8%, trods at Hitler ikke besøgt byen -
- og der ikke var et organiseret nazistparti i byen.
Det var ikke kun nazisterne det gik godt for, men også kommunisterne.
Der var ved at ske noget ulykkeligt med det nye demokrati, -
- som blev revet itu da vælgerne blev trukket til ekstremerne.
Alois Pfaller gik med i kommunist- partiet i slutningen af 1920'erne -
- og tog sig nu af nazisterne på gaderne.
Hvad skulle man gøre?
Man gik til arbejdsløshedskontoret hver dag, og der mødtes man.
Så begyndte diskussionerne og uenighederne.
Stormtropper, socialdemokrater, kommunister og alle andre kom til.
Der opstod slagsmål, men vi havde ingen våben. Kun vores næver.
Vi måtte forsvare os med næverne og tæve fjenden med næverne -
og det skete ret ofte.
Det skete ofte at vi smadrede stole og sloges med stolebenene.
Begge sider gjorde det lige ofte.
Venstre, venstre venstre
Vi lader trommen lyde
Vores fjende skal få et stort spark
Vi planter dynamit
under borgernes ende
Vi truer fascisterne
derude ved horisonten
Proletariatet, grib til våben!
Rød front, rød front!
Gennem Storberlin marcherer vi
Vi kæmper for Adolf Hitler
Den røde front skal slås ned
Stormtropperne marcherer - Achtung!- ned ad gaden.
Venstre, venstre, venstre venstre
Vi kæmper mod politiet
og vi slår hårdt mod herskerklassen
Vi bygger et bedre sted op:
Det tyske Sovjetunionen
Hitler påstod at være den leder, der kunne løse den økonomiske krise -
- og at hans parti ville knuse Tysklands indenlandske fjender -
- og genopbygge landet.
Hitlers kampagne var ny og original.
I sin præsidentvalgkampagne i 1932 fløj han til 20 byer på 7 dage.
Selv om Hitler tabte valget til Hindenburg var han blevet-
- en troværdig alternativ leder af Tyskland.
Så så jeg Hitler for første gang, og der var masser af folk der.
Medlem af nazistpartiet 1931-1945
Det skyldtes den desperation som massearbejdsløsheden skabte.
Det var virkelig rædsomt.
I den situation syntes Hitler at være den, som skulle frelse os.
Han sagde, "jeg vil føre jer ud af nøden hvis I alle slutter op".
Og alle forstod.
Nazistpartiet havde ikke et detaljeret program, men man tilbød orden, -
- disciplin og Adolf Hitlers personlighed.
Fridolin Von Spaun mødte ham i starten af 1930'erne.
Nazistsympatisør 1933-1945
Pludseligt mærkede jeg at Hitler virkelig observerede mig.
Det var et af mit livs mest besynderlige øjeblikke.
Jeg følte at han søgte på en eller anden måde.
Blikket, som først hvilede på mig -
gik pludselig lige igennem mig...
... og ind i det ukendte i det fjerne.
Det var så ejendommeligt.
Og den lange tid han så på mig -
overbeviste mig fuldstændigt om -
at han var en mand med hæderlige intentioner.
Jeg er virkelig glad -
for at jeg så...
... Hitlers smukkeste side.
Der var sikkert mørke sider, men jeg oplevede hans pragtfulde side -
og det kan ingen tage fra mig.
I 1932 stemte majoriteten på kommunisterne og nazisterne -
- som begge var partier, der åbent sagde de ville afskaffe demokratiet.
Demokratiet kom til Tyskland i slutningen af første verdenskrig.
Nu ville majoriteten af tyskerne skille sig af med den.
I Hitlers valgtale skjulte han ikke at en stemme på nazisterne -
- var en stemme på diktatur.
Vores modstandere anklager os nationalsocialister -
og mig i særdeleshed, for at være intolerante og kværulantiske.
De siger at vi ikke vil samarbejde med andre partier.
De siger at nationalsocialisterne ikke er rigtige tyskere -
fordi at vi nægter at samarbejde med andre partier.
Er det typisk tysk at have 30 partier?
Jeg må indrømme at de har ret. Vi er intolerante!
Jeg har et mål - at feje disse 30 partier ud af Tyskland!
De tror at vi er præcis som dem.
Vi har et mål som vi skal følge uden tøven helt ind i døden!
Efter valget i juli 1932 var nazisterne Tysklands største parti-
- med 37% af stemmerne.
Nu stod kun én mand mellem Hitler og kanslerposten - Hindenburg.
Den mand som Hitler havde tabt til i præsidentvalget.
Den 13. august mødte Hindenburg Hitler.
Hitler krævede at blive rigskansler. Hindenburg nægtede.
Hans statssekretær skrev hvorfor:
"Han kunne ikke få sig selv til at give magten til et parti, -"
"- som ikke repræsenterede majoriteten af vælgerne -"
"- og som desuden var intolerant, udisciplineret og voldeligt."
Men så begyndte forskellige grupper at presse Hindenburg.
Nogle forretningsmænd, deriblandt den tidligere chef for rigsbanken -
- skrev til Hindenburg at Hitler skulle være kansler for Tysklands skyld.
Man må tænke på Tysklands situation mellem 1930-1933.
Økonom og bankier siden 1931
Hvis man var arbejdsløs så gik man enten med i kommunistpartiet -
eller i stormtropperne.
Forretningsverdenen troede at det var bedre med stormtropperne -
for der var disciplin og orden. Man må pointere at i starten -
kunne man ikke se om nazismen var god med nogle dårlige sideeffekter-
eller om den var ond med nogle gode sideeffekter.
En rapport fra hæren øgede presset.
Hvis der opstod uroligheder kunne hæren ikke kontrollere -
- både nazisterne og kommunisterne.
"Efter nøje overvejelse står det klart at ordensmagten i riget-"
"- og de tyske stater ikke er stærke nok til at beskytte landet-"
"- mod nazister og kommunister samtidig med grænsebevogtning."
Det var ikke kun Hindenburg som var presset, men også nazisterne.
Masserne som ventede udenfor nazisternes hovedkvarter i München-
- kendte ikke til partiets virkelige problem.
Partiet var ved at gå fallit på grund af valgomkostninger.
En af partiets nøglefigurer, Gregor Strasser, var lige afgået-
- og nazisternes stemmetal var dalet til 33% i novembervalget.
Det virkede som om at partiet havde nået sin kulmination.
Men de højreorienterede følte at de måtte forhandle med Hitler.
De ville også knuse demokratiet og kommunisterne, men uden Hitler -
- havde de ikke adgang til masserne.
En forhenv. rigskansler, aristokraten Von Papen, foreslog et kompromis.
Hitler kunne blive rigskansler hvis Von Papen blev vicekansler -
- og at der kun var yderligere to nazister i kabinettet.
Tanken var at Hitler skulle tæmmes.
Hindenburg tilbød Adolf Hitler kanslerposten den 30. januar 1933.
Von Papen sagde, "vi har ansat ham", og det nye kabinet-
- poserede foran kameraerne.
Nazisterne påstod at Hitler blev kansler fordi at det var hans skæbne-
- men Hitler blev hjulpet til magten af økonomiske omstændigheder -
- og gennem støtte og miskalkulationer fra andre.
Alt gik så hurtigt da det skete.
Kommunistpartiets linje, og jeg tilhørte stadig det, -
var at det kun var godt hvis Hitler kom til magten, for han ville -
snart vise sig at være inkompetent, og så ville det være vores tur.
Af en eller anden underlig grund indså de ikke at han ville ændre loven -
og det gjorde han meget dygtigt.
Socialdemokrat i parlamentet 1932-1933
Vi indså ikke helt og holdent hvad det indebar.
Vi troede at vi kunne kontrollere ham gennem parlamentet.
Det var fuldstændig galskab.
Den 30. januar 1933, samme dag som Hitler blev rigskansler -
- holdt nazisterne en fakkelparade for at fejre det i Berlin.
Revolutionen var startet.
Det var en følelse af sejrsglæde -
for vi havde opnået det vi havde krævet i 5-7 år.
Vi sagde hele tiden at vi ville komma til magten, hvilket nu var sket.
Det var en følelse af stolthed.
Nazistpartiet var kommet til magten.
Jeg tænker på alle forretningsmændene og alle de andre.
De var stolte.
Og hvis de ikke var det så forventede de sig i det mindste noget af Hitler.
Nogle i stormtropperne havde jødiske veninder -
så der var mange tyske jøder, som ikke troede at det var så farligt.
"De har jo tyske veninder. De kan ikke hade os alle."
Det er hjerteskærende.
Men det var ikke alle, der var med.
Faren er der altid, at når der opstår en krise -
så kan der dukke folk op som påstår at være visdommens kilde -
og påstår at de kan frelse alle.
Danske tekster: Johnny Pedersen www.cueballweb.com